EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
I begynnelsen skapade den stora Frith världen.
Han skapade stjärnorna genom att sprida sin spillning över himlen.
El-Ahrairah var kaninernas furste
och han hade så många hustrur och så många ungar
att inte ens Frith kunde räkna dem.
De åt allt gräs och all klöver i hela världen.
Frith kunde ha dödat kaninprinsen
men han behövde honom för hans upptåg och lister.
Han bestämde att alla djuren i världen skulle mötas
och vartenda ett skulle få en gåva.
Homban gav han stor slughet.
Höken fick skarpa klor.
Katten fick tysta fötter.
Vesslan fick stor snabbhet.
Vargen fick stora tänder.
Så att alla skulle jaga och dräpa El-Ahrairahs barn.
De här djuren blev elil, kaninernas tusen fiender.
Några dagar senare hörde El-Ahrairah om det här och gick för att träffa Frith.
Du har dömt mitt folk till ett liv i fruktan, herre.
Vill du inte se vilken välsignelse jag har gett ditt folk, furst Kanin?
Ge din välsignelse till min bak.
Då så.
Få en svans för att förvirra dina jägare och ben så att du kan springa ifrån dem.
Få öron så att du kan höra dina tusen fiender från långa avstånd.
Hela världen kommer att bli din fiende, furste med tusende fiender.
När de fångar dig kommer de att döda dig.
Men först måste de fånga dig.
Grävare, lyssnare, löpare, furste med det snabba varslet.
Var slug och full av lister så blir ditt folk aldrig utplånat.
DEN LÅNGA FLYKTEN
RESAN
EN PRESENTATION FRÅN NETFLIX
I SAMARBETE MED BBC
Femman!
Femman, var är du?
- Jag tog dig. - Hej, småttingar.
Hej, Hassel!
Finns det många honor i kväll?
Är det allt du tänker på?
Nej, men kommer många honor att komma ut i kväll?
Lägg av.
Jag frågade bara. Det är inte allt jag tänker på.
Jag tänker på många saker.
Femman.
Femman?
Längden på varje årstid måste räknas ut med ljusvärden.
- Jag slutade lyssna för länge sedan. - Jag borde inte bry mig.
Femman?
Åh, nej.
Femman?
Vakna, Femman.
Du har ännu en mardröm, bror.
Hassel, det var en så konstig dröm.
Det är lugnt. Nu hittar vi något att äta.
Jag såg lite tistlar nere vid bäcken
och jag har inte ätit något gott på flera dagar.
Jag drömde att något kom till Sandleford.
Det betyder nog att vi är i fara.
Kapten Järnek var med och en stor...
Kapten Järnek?
Kapten Järnek kan ta hand om sig själv.
Det gör de i owslan.
Jag vet, och ingen vill höra om någon annans dröm.
- Men detta... - Daggdroppe.
Jag drömde att något kom till Sandleford.
- Den var om kapten Järnek. - Det är han igen.
Tittar han fortfarande?
Titta inte på honom.
Titta, Femman. Mjölktistel. Äntligen något gott att äta.
Hallå, ni två. Ni kan reglerna.
Mjölktistlar är reserverade för medlemmar i owslan.
Gå härifrån.
"Ni kan reglerna." Jag är trött på dem.
Har vi ens en plats i den här kolonin?
Det är för många kaniner och för lite mat utan att owslan stjäl från oss.
Det är här det kommer ifrån... Saken i min dröm.
Titta!
Fälten är fulla av blod.
Det är bara ljuset från solnedgången.
Alla tycker att jag är konstig.
Även du ibland, men du måste tro mig.
Något kommer att komma hit, något vidrigt och våldsamt.
- Vi måste varna alla. - Men vi är utkantingar, Femman.
De lyssnar inte på oss.
Vi måste få dem att lyssna.
Hur ska vi göra det?
Gå härifrån. Han är upptagen.
Vi behöver bara lite tid med Threarah. Det är viktigt.
Okej, gå in.
Men om han skäller ut mig ska jag leta upp er.
Du sa att din bror känner av saker.
Ja, ibland. Bilder i huvudet.
Och... Jag vet inte hur jag ska säga det, men han hade rätt förut.
Han visste om översvämningen.
Jag förstår.
Och vad har han känt av den här gången?
Jag vet inte vad det är, men det är väldigt illa.
Ni måste få alla att ge sig av. I natt, Threarah. Snälla.
Kära nån.
Alla? I natt?
Hela kolonin. Och du vill att jag ska säga att vi måste ge oss av.
Jag ska fundera ordentligt på det.
Ni lyssnar inte. Vi har inte tid!
Jag känner faran som en snara runt min hals!
Threarah, ni måste göra något nu!
Kronan! Hassel, jag tror att din bror måste vila en stund.
Se till att han får frisk luft.
- Nej, men... - Ja, Threarah.
Jag sa att jag ville vara ensam, din dåre!
Du lät några utkantingar...
Hassel, det var vårt svar.
Vi måste gå.
Är du verkligen säker, Femman?
Jag säger dig, som din bror, som din vän...
Den här kolonin kommer att ödeläggas.
Vi kan gå nu eller förgöras med den.
Vi måste berätta det för så många som möjligt, men var försiktig.
Om owslan får reda på det får vi problem.
Blåklocka, Björnbär. En fara är på väg.
Lyssna. En fara är på väg mot Sandleford.
Hassel kommer att leda oss. Möt oss under bron.
Jösses, jag menar, kära nån. Jag menar...
Hassel, om din bror verkligen tror att något sådant...
Det Björnbär menar är att vi är med!
En fara är på väg till Sandleford.
Hassel leder oss.
Möt oss när Frith går ner.
Vad handlade det om?
Jag förstår inte.
- Sandleford är vårt hem, Hassel. - En fara är på väg.
Min bror kände av det. Han har rätt om sådant.
Tänk om det är farligare där ute?
Vi ska träffas fu Inlé, vid stängslet.
Följ med oss.
Följ med mig.
Låt mig fundera på det.
Daggdroppe?
Björnbär och Blåklocka.
Vi tog med oss Hökfibbla och Maskros.
- Kom ner innan de ser er! - Visst.
Är det här alla?
Jag trodde att det skulle finnas honor.
Det kan inte vara alla.
Vi kanske borde gå tillbaka.
Hon kommer inte, Hassel.
Det har kommit mer av de där sakerna nyligen.
Från människor.
Fascinerande.
Okej, då går vi.
Inte så fort!
Owslan.
Ni är alla gripna för att ha spridit oenighet och myteri.
Du, mer än någon annan, måste lyssna, kapten Järnek.
Något kommer att komma hit, något vidrigt och våldsamt.
Låt oss bara gå.
Även om du är större så är vi fler.
Det blir nog en bra strid.
Threarah slet nästan av mina öron för att jag släppte in er.
Jag har tur som får vara kvar i owslan och ha kvar mina privilegier. Nåja...
- Jag är trött på owslan. - Thlayli!
Jag är trött på den här kolonin!
Jag är trött på att följa dina order.
Var försiktig. Tänk på vad du gör.
Gå, kapten Järnek, annars dödar vi er allihop.
Någon sa vad ni höll på med.
Vi måste gå innan de kommer med hela owslan.
Längs med bäcken och genom ängen. Sedan in i skogen.
Tror du att Inlés svarta kanin bor här?
I en stenkoloni med döda kaniner, sjukdom och död?
Sluta prata.
Med svarta ögon som brinner som helvetets eldar.
Och ett kallt, grått uttryck med ofattbar sorg.
Blåklocka, du gör alla nervösa.
Hassel, det här var din plan. Vart ska vi?
Vi måste komma bort och sedan antar jag att vi får hitta någonstans att bo.
Du antar?
Han antar. Vem är ledaren här?
- Ingen, verkar det som. - De är där framme!
- Owslan. - Spring, allihop!
Ta dem!
Skynda er! Kom igen!
- De kommer undan! Omringa dem!
Så trevligt, Hassel!
- Vi gömmer oss bland träden. - Nej, vi måste korsa floden.
Några av oss klarar det, men du och Blåklocka är utmattade.
Om Femman säger det, så går vi här.
De är här! Jag ser dem!
- Fortare! - Ta dem!
Vi kommer aldrig undan nu.
Fortare! De kommer undan!
- Fortare, de hinner ikapp! - Björnbär, några förslag?
Jag hade en god idé, men den förbaskade saken försvann igen.
Om de konstiga sakerna som Femman och jag såg.
De mänskliga sakerna som rör sig ovanpå floden, ovanpå... Den är...
Där!
Följ mig!
Vart ska de?
- Fort. Ställ er på den. - Kom, allihop.
- Vad händer? - Ni två, putta i den i floden.
Putta!
Kom tillbaka hit!
Håll i med era tassar.
Vad gör de?
Åk uppströms.
Den här vägen!
Kom igen. Fortare!
Jag ska hitta en väg.
- Han, då? - Ta honom!
Ta honom!
Stoppa dem!
Kom igen!
- Kom igen! - De kommer undan!
Sparka!
- Sparka! - Skynda!
Vi ska träffas igen, Kronan! Det lovar jag!
Nästa gång finns det ingen flod mellan oss!
Jag räknar med det.
Lyssna nu!
Nu när jag är berättaren...
Jag har bestämt att jag är gruppens berättare.
Jag måste göra det till en legendarisk saga.
"Berättelsen om hur Hassel ledde flykten över rasande vatten."
Det var Björnbärs idé.
Ja, men du var lugn och ledde oss.
Han är verkligen en kaninhövding.
- Hassel-rah! - Hassel-rah, kaninhövdingen!
Frith i getingboet!
Den dagen jag kallar dig kaninhövding ska jag sluta slåss.
Vi måste ju hitta ett nytt hem men vi är lätta byten här ute.
Varför måste vi så långt bort?
För att Femman säger det.
För att han säger det. Femman säger mycket.
Tänk om han ber oss att kittla en varg?
Femman säger det...
Hassel är ingen dåre.
Han vet att vi måste ta Femman med en nypa salt.
- Vad var det? - Där framme. Genom häcken.
Vad är det?
Det luktar inte naturligt.
Det är en väg. Har du aldrig sett en förut?
Du vet inte mycket, Hassel-rah.
Du kan ju lära mig, Kronan.
Människan lägger det svarta här för hrududil att åka på.
De är ofarliga, bara man undviker dem på natten.
Ser ni? De skadar oss inte.
Jag tror faktiskt inte att de lever alls.
Du sa att de inte är farliga, men titta där.
En yona. Varför skulle den döda en yona?
Yonil jagar på natten. Det är det jag menar.
I mörkret har hrududil stora ljus som lockar till sig varelser.
Om de skiner på dig blir du tharn...
...och då krossar de dig.
Säg till om jag ska lära dig något mer, Hassel.
Vi måste fortsätta.
Det finns för många elil på natten för att stå still.
Kom igen!
Femman!
Vad är det?
Där. Det är dit vi ska.
Den Heden.
Det är vårt hem.
Vi går mot Heden.
- Var ska vi sova, Hassel? - Ja, var?
Snart kommer fler elil och det är för sent att gräva.
- Snälla, snälla. - Tyst.
- Kronan! - Tyst, Femman. Något är här.
Vad är det?
- Det kanske är Inlés svarta kanin. - Den finns inte.
- Vakna! - Vad är det?
Kronan, vad är det?
Corvil! En hel flock.
Vi borde fly.
- Låt mig försöka prata med dem. - Prata? Nej, Hassel!
Vi förstår att det här kanske är ert hem.
Vi har ingenstans att ta vägen.
Låt bli mig!
Någon borde locka bort dem.
Är du galen? Ingen är snabbare än en corva!
Jag går.
Han menar allvar.
Det där är en snabb kanin.
Han distraherar dem. Spring!
Där är han. Nej, Maskros!
Släpp honom!
Spring, Maskros!
Kom närmare, så sliter jag ut dina fjädrar
och trycker ner dem i halsen, embleer corva!
Det är gryning. Vi borde stanna.
Nej, vi fortsätter.
Ger du mig order, Hassel?
Jag insåg inte att någon hade gjort dig till kaninhövding.
Jag hjälpte oss att fly från Sandleford.
Björnbär räddade oss vid bäcken.
Maskros räddade oss från ditt misstag med fåglarna.
Vi följde dig hit för att du lovade oss ett bättre liv, Hassel!
Det blir bättre när vi når Heden.
Just det! Heden.
Dit vi är på väg endast för att Femman har en känsla om den.
Det finns inga honor här, så jag ska gräva en håla.
Okej? Inte för att jag vill vila, utan för att jag ska stanna här!
Kronan hade rätt. Jag är ingen ledare.
Jag är inte stark som han.
Inte smart som Björnbär.
Inte snabb som Maskros.
Jag har inga berättelser som muntrar upp som Blåklocka.
- Eller syner som skyddar oss, som du. - Du har lett oss hit.
Ingen av oss är döda.
- Är inte det ett mirakel? - Det är bara tur.
Vi kan behöva en dos av det nu.
Vad håller han på med?
Vem är du och vad vill du?
Jag heter Gullviva och kommer från kolonin på andra sidan fältet.
Jag vill inte ha något från er. Har ni rest långt?
Än sen? Vi kan försvara oss ändå.
Det tvivlar jag inte på.
Vår koloni är inte så stor, men vi har nog med mat åt alla.
Om ni vill bo med oss så är ni välkomna.
Era hålor ser inte så bekväma ut och det är fler stormar på väg.
Ni får ursäkta mig. Jag avskyr regnet.
Det var oväntat.
Vi ska väl gå?
Han verkade snäll. Jag gillade honom. Nu går vi.
Varför bjöd han in oss? Det är ologiskt att dela med oss.
- Jag tror... - Jaha.
Jag tror inte att vi borde ha något med den där kaninen att göra.
Vi borde lämna det här stället och gå mot Heden.
Vad tycker du, Hassel?
Vi vet vad Hassel tycker. Likadant som Femman.
Jag tycker att vi borde gå till Gullvivas koloni.
De här hålorna skyddar inte mot vädret och jag vill bli varm och få sova lite.
Milde himmel. Varje varelse i närheten måste veta att det finns här!
Håll huvudet kallt.
Vänner...
Vi är glada att ni kom.
Låt mig leda er ner...
...i den Stora Hålan.
- Titta. - Titta på taket!
Trädets rötter håller det stadigt. Så genialt!
Smarta kaniner.
Titta så stora de är! De kan slita itu oss på en sekund.
Hassel, låt mig vara den första som välkomnar er till vår koloni.
Tack, vi är glada för det.
Ni har en fin koloni.
När du sa att den inte var så stor trodde vi att den var mindre.
Bodde fler av er här förut?
Ni kan väl lägga er här inne?
Här finns allting som ni någonsin kan behöva.
Det här känns inte bra.
Varför är kaninerna så stora?
Femman, det är bara för en natt. Det är ingen fara.
Du måste vara Hassel! Jag är Smultron! Jag är så glad att få bli vän med er!
Bara om ni vill vara vänner, förstås.
Vi kan vara vänner.
Jag visste det! Kom!
Jag ska visa er runt kolonin. Jag är duktig på rundturer.
Det gör vi gärna.
Det finns många hålor, med gott om plats åt er.
Jag ska hitta en håla nära mig, så om ni har frågor kan ni leta upp mig.
Varför är så många hålor tomma?
De kanske fick den vita blindheten.
Jag känner inte lukten av den.
Nu är vi här. Nykomlingar får inte komma hit
men eftersom vi är vänner gör jag ett undantag.
Förtrollande, inte sant?
Kaninen Gullregn gjorde det.
Vi kallar det en skapnad.
Hit kommer vi för att prisa Frith.
Men vad är den till för?
Försiktigt! Skada den inte. Vi är välsignade som har den.
Det är ett speciellt ställe, särskilt när man är ledsen.
Vad tror du, Femman?
Femman?
Kabbeleka!
Kabbeleka, möt Hassel.
Jaha, jag insåg inte.
Han är borta.
Det är sent. Vi ska hitta en sovplats.
Hassel.
- Vad händer? - Inget, dumbom!
Kom, vi måste hämta flayrah.
Flayrah! Det är för tidigt för att hämta sallad i trädgården.
Frith i en korg! Flayrah!
Smaka. Det är en morot.
Och?
Hur smakar det?
Hemskt. Jag skulle inte bry mig...
Ja.
Så saftig.
Det här är utsökt.
Jag är i himlen.
Det är bättre än himlen. Här finns morötter!
Ja.
Ta bort det. Nej, lämna det.
Du måste få bukt med Femman.
Vi vill inte att kaninerna här ska tro att vi inte uppskattar deras gästfrihet.
Jag ska prata med honom.
Femman, har du legat hela natten i regnet?
Du kan väl äta lite flayrah?
Äta mat som människor har lämnat? Nej, jag rör den inte.
- Försöker du göra mig arg? - Jag borde vara arg.
De här kaninerna...
Det är något sorgset och vilset med dem, som träden i november.
Jag har en känsla...
Har vi bevis på att din känsla är rätt?
Du fick ingen känsla om fåglarna.
Det kanske aldrig fanns någon fara i kolonin.
Vi kanske lämnade allting utan anledning.
Jag kanske lämnade Daggdroppe utan anledning!
Daggdroppe berättade för owslan att vi tänkte fly!
- Jag hörde henne berätta för Järnek. - Jag tror dig inte.
Jag skulle inte hitta på det.
Gå in i kolonin, annars drar jag in dig själv.
Nej, jag tänker inte gå tillbaka!
Jag måste säga att det här är ett paradis.
Jag har en egen håla, det finns många fina honor här
och maten... Inte konstigt att de är så feta.
Och jag ville bara säga att...
Jag hade fel om dig.
Jag ska följa dig överallt.
För Hassel!
Hassel-rah!
Hassel-rah? Vid Friths skägg. Du skötte dig bra, Hassel.
Låt det inte stiga dig åt huvudet.
Jag tänkte att vi kunde välkomna våra nya gäster med några berättelser.
Ja, vi har en underbar berättare bland oss. Blåklocka.
Gav du mig precis en komplimang?
- Jag trodde att du inte tyckte om mig. - Du berättar bra.
Från och med nu är vi oskiljaktiga!
Honor, hanar och ungar som är uppe efter läggdags,
det här är berättelsen om El-Ahrairah och kungens sallad.
Det fanns en tid när El-Ahrairah och hans följare förlorade sin tur.
Deras fiender drev ut dem och de tvingades bo i Kelfazins träsk.
Där träsken...
Vi är hängivna vägen han har bestämt.
Lovad vare Frith för vår mat.
Välsignade är vi som är hans ringa tjänare.
Visa är vi som godtar hans vilja.
Vi är hängivna vägen...
Och från den dagen tills nu
kan ingen kraft i hela världen stänga ute en kanin från en trädgård
för El-Ahrairah lurar dem med tusen lister, de bästa i världen!
- De bästa i världen! - Fin berättelse.
Det var väldigt fint. Vi berättar inte de gamla historierna så ofta.
El-Ahrairah är inte viktig för oss.
Men han var en skojare! Kaniner behöver alltid konster.
Nej, kaniner behöver värdighet
och viljan att acceptera vad Frith har bestämt för dem.
Vi är hängivna vägen han har bestämt.
Frith ligger på aftonskyn.
Molnen är röda kringhonom.
Jag är här, Herre Frith.
Jag springer genom det höga gräset.
O tag mig med.
Han sjunker bortom skogen, långt bort, till ljusets hjärta.
Till tystnaden.
Jag är villig att ge dig min anda, mitt liv.
Den här kaninen... Han luktar som sår, som smärta och förruttnelse.
...gul och brun.
Hassel, taket! Taket är gjort av ben!
Det är inte ben, Hrairoo.
Det är trädrötter. Det är inte ben.
Långt bort, ner i jorden går vi.
Med regnet...
...och bären.
- Stanna här, Kronan. - Ge inte mig order!
Du hade din chans med Femman. Det är min tur.
Jag följer med dig. Jag blir lövkanin, nere i djupet...
Femman!
Din vidriga skalbagge!
Dina utbrott får oss snart utsparkade!
Jag ska gå till Heden.
Du har ingen chans. Du dör innan natt-Frith.
Du är närmare döden än jag, Kronan. Den här platsen är död.
Det finns skuggor i varje hörn.
Hassel, du sa att du inte kunde vara ledare
för att du inte är snabbast, starkast eller smartast.
Men du var en bra ledare för att du trodde på oss
och tog fram det bästa hos oss.
Farväl, bror.
Vänta, Femman!
Om du säger att det här stället är ruttet så går vi.
Vi började tillsammans och ska avsluta det så.
Jag säger till de andra.
Du får inte gå till de andra.
Du kan gå om du vill. Resten av oss stannar här.
Släpp mig, Kronan.
Du är inte kaninhövding och det blir du aldrig!
Om du ser din brors drömmar som verklighet så kan du göra det någon annanstans!
Jag går tillbaka till kolonin.
Om ni följer efter mig ska jag döda er båda.
Hassel, något tog honom.
Thlayli!
Lyssna! Det är en snara!
Vad lärde de dig i owslan?
Berätta vad jag ska göra!
- Femman, hämta de andra. - Bit...
Gräv, bit.
Kronan sitter i en snara! Kom!
Ingen får gå. Frith har bestämt att det är Kronans tur.
Och så ska det bli.
Tur? Vad menar du?
En dag mindre för en är en dag mer för alla.
Hör på, de senaste dagarna har vi blivit jagade, rivna och bitna
och om du inte flyttar dig...
Så får du veta hur vi klarade oss.
Låt dem gå, Gullviva!
Ur vägen!
Ni är dårar som tror att ni är säkrare där ute än här!
Ni är döda vid solnedgången.
- Lever han? - Jag vet inte. Jag skulle gräva och bita.
Kronan. Åh, nej!
Håll ut.
Den är smalare där nere.
Skynda. Femman, du är minst.
Fort, bror! Kom igen, Femman.
Vi måste kunna göra något.
Kronan, håll ut.
- Kom igen! - Håll ut.
Du klarar det, Femman. Fort, bror!
- Det går inte. - Sluta, Kronan!
- Knuffa på den. - Den dras åt.
- Sluta dra, Kronan. - Han är nästan där.
Jag är genom.
Kronan!
Den är ute. Du är fri.
Jag hör inga andetag.
Mitt hjärta är hos de tusen, för min vän slutade springa i dag.
Femman, tvätta ditt ansikte. Lukten av blod lockar till sig elil.
Var är de andra?
- De försökte hindra oss. - Vad?
Gullviva sa att det var Friths vilja.
En dag mindre för en är en dag mer för alla andra.
Kronan?
Kronan, du lever!
Jag trodde att jag hade förlorat dig. Kan du gå?
Jag kan försöka.
Människan som satte snaran kommer snart tillbaka.
Vem är det?
Du är fräck som kommer hit.
Jag visste inte att Gullviva skulle hindra er.
Jag vill gärna följa med er, om jag får det.
Varför? Varför går du inte tillbaka till dina vänner?
Jag har inga vänner.
Folk vill inte få vänner här ifall de...
Du får följa med, men på våra villkor.
Du hoppar när vi säger det.
Och nu, då? Vart ska vi gå nu?
Vi borde döda Gullviva! Vi borde döda alla!
Nej, vi behöver inte slåss mot dem.
Vi behöver bara lämna dem där.
Heden du såg... Hade du verkligen en känsla om den?
Ja, det hade jag. Den Heden är vårt hem.
Vi klarade det.
Vi har utsikt åt alla håll.
Vi kan se elil på långa avstånd.
Bra gjort, Hassel-rah.
För att gräva en håla måste vi undersöka hur jorden är och få en överblick...
Sluta pussa mig! Det är inget som vi gör! Blåklocka!
Zorn.
Åh, zorn.
Zorn.
Kapten Järnek.
Vad har hänt?
Sandleford... Det är borta.
Allt är borta!
Femman, du hade rätt om allting!
Du visste om det innan det hände.
Det finns mer. Ni är inte säkra här.
Ingen är säker!
Vår patrull kände lukten av en grupp kaniner nära Heden.
Tyvärr tappade de bort dem.
De får inte återvända tills de är hittade.
Lämna en vid liv för förhör.